![Monacké knieža Albert II. s číslom 1 na drese...](https://ipravda.sk/res/2019/10/18/thumbs/beh-no-finish-line-visnovsky-albert-nestandard1.jpg)
Ako často sa zúčastňujete na charitatívnych behoch, ako bol nedeľňajší No Finish Line?
Na No Finish Line v Monaku sa zúčastňujem každý rok, niekedy prídem len na štart, inokedy sa zapojím vo finiši, často je to hlboko v noci, pretože vtedy je na trati menej ľudí. Skutočne to považujem za skvelé podujatie, do ktorého sa môžu zapojiť ľudia v každom veku. Núti ich to byť aktívnymi pre dobrý cieľ. Je to výborný koncept a som rád, že ho exportujeme do ďalších krajín, do gréckych Atén, nórskeho Osla, francúzskeho Nice a teraz aj do Bratislavy. Verím, že ďalšie krajiny ešte budú nasledovať. Akcia má veľký úspech, zapájajú sa do nej radi aj športovci – u vás to bol Peter Sagan, Dominik Hrbatý, Ľubomír Višňovský, Matej Tóth, Karina Cíleková-Habšudová a ďalší. Je dobré, že akcia sa koná na oslavu Medzinárodného dňa práv detí, ktorý je 20. novembra. Za každý odbehnutý alebo odkráčaný kilometer v Bratislave medzi Mostom Lafranconi a RiverParkom poputuje jedno euro na vybudovanie terapeutického ihriska pre deti, ktoré čakajú tie najnáročnejšie diagnostické vyšetrenia. Naozaj by sme chceli poďakovať všetkým na Slovensku, ktorí sa do akcie No Finish Line zapojili.
Videla som britský dokument, kde nakrútili, ako bežíte No Finish Line v Monaku o jednej v noci. Takže máme šťastie, že v Bratislave ste bežali o tretej popoludní spolu s Petrom Saganom a ďalšími športovcami a ľudia vás mohli všetkých vidieť naživo.
To tak šikovne zariadili organizátori. Tu v Bratislave trať pretekov nebola taká preľudnená, ako býva v Monaku. U nás je to masové podujatie, my sme totiž v Monaku obeťou nášho vlastného úspechu. Toľko jednotlivcov, ale aj firiem, študentov a rôznych organizácií sa zúčastňuje na No Finish Line, že počas dňa tam ani nie je dosť priestoru, aby som mohol bežať tiež.
Ste známy ako nadšený športovec, venujete sa mnohým športom od bobov cez jachting, plávanie, džudo až po šermovanie. Je aj beh vaším obľúbeným športom?
Kedysi som dosť behával. Vo Fairmonte som odbehol desať či dvadsať kilometrov, už nemám toľko času a musím si šetriť kolená. Takže bicyklujem a cvičím aspoň raz do týždňa. Chodím do telocvične, robím strečing, rád plávam, v zime v krytom bazéne, mám rád tenis, v zime lyžujem. Myslím si, že ak propagujem aktívny životný štýl, aj sám musím byť aktívny. To je základ pre zdravie a dobrú kondíciu. Ľudia, ktorí sú aktívni, sú aj pracovne oveľa produktívnejší.
Takže vás Monačania niekedy môžu stretnúť, ako bežíte po ulici?
Niekedy sa to stane, alebo ma stretnú, keď bicyklujem. Som šťastný, že v Monaku máme toľko cyklistov. Naším prominentným rezidentom je aj cyklista Peter Sagan a ak sa ho na to opýtate, určite vám to potvrdí. V Monaku má príležitosť trénovať po celý rok, čo je naša skvelá výhoda oproti iným mestám sveta.
![Knieža s cyklistom Petrom Saganom a...](https://ipravda.sk/res/2019/10/18/thumbs/sr-bratislava-charitativny-beh-no-finish-line-bax_01-nestandard1.jpg)
Ste veľkým fanúšikom Petra Sagana?
Sagan je nielen skvelý atlét, ale má aj veľmi dobrú osobnosť. Je skromný, príjemný a prístupný ľuďom. Má toľko fanúšikov, že preňho musí byť ťažké prísť niekam bez toho, aby vzbudzoval pozornosť. Ľudia ho neustále sledujú, zaujímajú sa oňho, musí to byť preňho ťažké. Myslím, že aj preto má Peter rád Monako – aj tu ho síce ľudia poznajú, ale nevrhajú sa naňho. A tak je to s mnohými známymi osobnosťami – Monačania ich neobťažujú.
Ako sa stalo, že k piatim miestam, kde sa koná charitatívny beh No Finish Line, pribudla tento rok Bratislava?
Podarilo sa dať dokopy niekoľko ľudí, o čo sa zvlášť zaslúžil honorárny konzul Monaka na Slovensku Miroslav Výboh, takže to šlo veľmi rýchlo. Bratislavčania o podujatie stáli a my sme radi, že nám pribudla ďalšia zúčastnená krajina na svete. Iste je to aj vďaka tomu, že Monako a Slovensko majú mimoriadne dobré vzťahy. A všetko je to pre dobrý zámer, aby sme pomohli deťom.
Toto je od roku 2002 už vaša štvrtá návšteva Slovenska, máte k našej krajine špeciálne puto?
Myslím, že áno. Nielen preto, že máme zo Slovenska skvelého rezidenta Sagana, ale aj preto, že máme aj spoločné ekonomické, kultúrne, športové a charitatívne záujmy. Dúfam, že je to tak aj v oblasti životného prostredia. Je toho veľa, čo naše krajiny môžu spoločne urobiť. Pokračujme v dialógu.
![Albert II. odovzdáva cenu pre víťazovi...](https://ipravda.sk/res/2019/10/18/thumbs/sr-bratislava-charitativny-beh-no-finish-line-bax-nestandard1.jpg)
Športovanie máte v rodine, váš starý otec z matkinej strany John Brendan Kelly bol americký veslár a trojnásobný olympijský víťaz, knieža Albert I. sa zasa snažil dostať na severný pól. Boli pre vás inšpiráciou vo vašich športových a expedičných aktivitách?
Určite. Samozrejme, poznám rodinnú históriu, a tá ma veľmi inšpirovala. Starý otec a strýko z matkinej strany boli obaja medailisti, strýko mal bronzovú medailu. Aj na otcovej strane bolo veľa športových nadšencov. Prastrýko z otcovej strany bol tiež v 30. rokoch vo francúzskom bobovom tíme, je to zábavné, ale nebol som prvý člen našej rodiny, kto súťažil v bobovom tíme. Ale obaja naši rodičia mňa aj moje sestry vždy podporovali v športových aktivitách a v tom, aby sme viedli zdravý životný štýl a mali zmysel pre dobrodružstvo. A expedície máme tiež v rodine, môj praprastarý otec Albert I. bol veľký dobrodruh, miloval more a plachtenie, ale aj dlhé turistické výpravy do lesov, zakladal národné parky vo Francúzsku aj v iných krajinách, ako aj chránené územia v moriach. Rád objavoval nové veci a veľa toho dosiahol vo vede. Podnikol 28 rôznych výprav v Stredozemnom mori, ale aj v Atlantiku a v polárnych oblastiach. Samozrejme, takáto rodinná história je neuveriteľnou inšpiráciou.
Vy ste však boli prvou hlavou štátu, ktorá dosiahla oba póly – v roku 2006 severný a v roku 2009 aj južný, Albertovi I. sa to nepodarilo. Ste lepší.
Určite by sa mu to páčilo, ale výprava sa časovo pretiahla a ľadovec bol príliš hrubý a on nemal vhodné plavidlo, aby sa cezeň dostal. Napísal o arktickom regióne nesmierne zaujímavé veci, špeciálne o Špicbergoch, tie ho fascinovali. V roku 2022 si pripomenieme sto rokov od jeho smrti, pretože zomrel 26. júna 1922. Chystáme rôzne výstavy na jeho pamiatku.
Budete organizovať niečo aj v nádhernom akváriu, ktoré v Monaku založil a slávnostne ho otvorili v marci 1910?
Áno, v našom Oceánografickom múzeu v Monaku a bude aj konferencia v Paríži, plánujeme aj vedeckú plavbu do Arktídy po jeho stopách, zrejme tam podnikneme aj nejaký vedecký výskum. Budeme tiež publikovať veľkú časť z jeho osobného denníka. Jeho kniha o kariére navigátora je pomerne známa, vyšla v rokoch 1911–1912, ale o jeho denníku skoro nikto nevedel. Mysleli sme si, že sa stratil, ale pred pár rokmi sme ho našli v tmavom kúte nášho Oceánografického múzea v Monaku. Takže ho vydáme v roku 2021.
Cieľom vašej expedície na severný pól bolo upozorniť na globálne otepľovanie. Prečo je táto otázka pre vás dôležitá?
Podľa mňa je to najzávažnejšia otázka dneška. Ak nenájdeme spôsob, ako svet dostať do udržateľného a zdravého stavu, nielen pre nás, ale hlavne pre naše deti, ďalšie generácie, zahynieme. Sú vedecké dôkazy na to, že globálne otepľovanie sa deje, nemôžeme sa tváriť, že o tom nevieme. Produkujeme príliš veľa skleníkových plynov, hlavne CO2. Bilióny ton idú do atmosféry, to už nemôžeme robiť. Extrémne to narušuje klimatické podmienky na celom svete. Môžete mať rôzne argumenty, ale kompetentné orgány publikujú správy o tom, čo sme za celé roky spôsobili. Tie obrovské panely vedcov a špecialistov sa predsa nemôžu mýliť. Aký by mali motív klamať nám? Prečo by sme ich správam neverili? Máme kolektívnu zodpovednosť, aby sme niečo proti otepľovaniu urobili. Mali by sme následky minimalizovať, a tie následky vidíme už teraz – letné požiare v rôznych častiach sveta, extrémne počasie a iné prejavy tohto typu. Rozhodne vidíme efekty klimatickej zmeny a ak počúvate vedcov, tie efekty sa budú zhoršovať. Tak sa ich aspoň posnažme zmierniť, pretože nemáme žiadne tlačidlo, ktoré by sme stlačili a všetky negatívne následky tak odstránili. Mnoho rokov ešte tie následky pretrvajú, ale urobme aspoň niečo pre ďalšie generácie. Nech nemusia niesť také bremeno.
![Univerzita Komenského udelila kniežaťu...](https://ipravda.sk/res/2019/10/18/thumbs/albert-ii-nestandard1.jpg)
Máte pre nás nejakú radu, čo by sme mohli zmeniť v bežnom, každodennom živote?
Každý si myslí, že to, čo robí, nemá žiadny dosah. Že je to len kvapka v mori. Ale každá kvapka v mori sa ráta. Možno akcia jedného človeka veľa nezmôže, ale ak sa do toho pustia milióny ľudí, už to dosah má. Môžete začať malými vecami, napríklad využívaním dopravy, jazdiť ekologickejšie, viac využívať hromadnú dopravu, jazdiť elektrickými alebo hybridnými autami, používať menej plastu, stavať budovy tak, aby namiesto vykurovania uhlím či plynom využívali radšej solárnu či geotermálnu energiu. Existujú skvelé ekologické budovy, také veci treba podporovať, pretože čas plynie. Aj malé gesto môže pomôcť.
Triedite napríklad vo vašom monackom paláci odpad?
Samozrejme, celé roky. So staršími budovami je to ťažšie, ale v novších využívame biopalivá na vykurovanie. Aj elektrina, ktorá prúdi do Monaka, je z udržateľných zdrojov.
Ste aj spoluautorom knihy The End of Line o ohrozenom druhu tuniaka…
Nie som spoluautorom, len som napísal predslov, ale moja nadácia pomohla s publikovaním knihy. Bola to veľmi dôležitá publikácia a rovnaký autor – Charles Clover – z nej urobil aj film. Je alarmujúce vidieť, že ak sa bude pokračovať v dnešnom spôsobe rybolovu, pretože oficiálne a skutočné čísla sa líšia, do roku 2050 v moriach nezostane dosť rýb na to, aby sa ľudstvo nakŕmilo. To by nás malo znepokojovať, aby sme zaviedli udržateľný rybolov. Je ťažké predstaviť si svet bez rýb a iných morských tvorov. Každý druh v mori či oceáne pritom prispieva k udržaniu ekosystému. Ak tieto ekosystémy začnú kolabovať, v oceánoch vzniknú mŕtve zóny. Ľudia by si mali zapamätať, že vzduch na každý náš druhý nádych produkujú oceány. Nemôžeme predsa dýchať len polovicu času, len 50 %. To by mal byť dôvod na zamyslenie a zodpovedné správanie. Pokušenie na instantné benefity je však príliš veľké.
A pomohla tá kniha či film niečo zmeniť?
V niečom určite, sú rôzne spôsoby rybolovu a rôzne metódy počítania druhov. Ale stále je veľa ilegálneho lovenia.
A ako často chodíte do vášho krásneho akvária v Monaku?
Na rôzne podujatia tam chodím niekoľkokrát ročne, najmenej 15– až 20-krát ročne. Rady tam chodia aj moje deti. Je skvelé mať oceánografické múzeum a akvárium len kúsok pešo od domu.
Bola som vo vašom akváriu pred niekoľkými rokmi a páčilo sa mi, ako ste mali jednu murénu označenú ako doyena akvária, lebo v ňom žije od roku 1968. Ešte stále žije?
Myslím, že hej. Už to nie je mladica, ale stále je atrakciou pre návštevníkov.
Albert II. Grimaldi
![Monacké knieža Albert II..](https://ipravda.sk/res/2019/10/18/thumbs/img-0395-stvorec.jpg)
Narodil sa 14. marca 1958 ako Albert Alexandre Louis Pierre Grimaldi, od smrti svojho otca, kniežaťa Rainiera III. je vládcom Monackého kniežatstva. Jeho manželkou je od júla 2011 bývalá juhoafrická plavkyňa Charlene Wittstocková, s ktorou má dvojičky Gabriellu a Jacquesa ( 2014). Jeho matkou bola americká herečka Grace Kellyová. Má staršiu sestru Caroline. Albert II. je veľmi športovo aktívny. Zúčastnil sa na ZOH na boboch aj rallye Paríž-Dakar. Od roku 1985 je členom MOV.