Dunaj, dielo moderného slovenského šľachtenia, položil na lopatky v kategórii lokálnych odrôd oveľa známejšie a vekom preverené odrody Primitivo a Grenache. O čom to svedčí?
O tom, že víno vo svete aj na Slovensku sa stále vyvíja, je mnohotvárne, objavuje nové polohy a ľudí s novými pohľadmi naň. Grenache, alebo po španielsky Garnacha, pochádza zo Sardínie alebo z Aragónska, ale ujala sa aj v Austrálii. Je tam novou odrodou. Primitivo, ponúkané aj v slovenských vínotékach, je z horúcej sopečnej talianskej Apúlie. Obe vo svete známe odrody, generáciami vinohradníkov zušľachťované však skončili na AWC Vienna za slovenským Dunajom, ktorý si svet ešte len začína všímať ako veľké stredoeurópske prekvapenie.
Kto za ním stojí?
Vyšľachtila ho pani Dorota Pospíšilová, oficiálne odrodu zaregistrovali v roku 1997, práve keď sme v Čajkove s otcom založili rodinný vinohrad. Krátko nato sa nám narodil syn Jakub, dnes vinohradník a vinár ako ja, potom manželka opustila učiteľovanie a rodinu úplne pohltilo budovanie vinohradníctva a vinárstva. Dunaj je súčasťou nášho vinárskeho príbehu. Ako sa množili správy o jeho výnimočnosti, zatúžili sme po ňom a v roku 2008 sme ho vysadili na našu špičkovú polohu Kruhy. Vydaril sa, ako bol z lásky vyšľachtený Dorotou Pospíšilovou a selektovaný Ondrejom Korpásom, tak aj my sme ho s láskou pestovali. Ale nielen my, zamilovali sa doň desiatky slovenských vinárov. Spoločne s nimi objavujeme jeho prednosti a Slovákom naozaj chutí, vyhľadávajú ho.
Je to skrz-naskrz víno slovenského priestoru?
Áno, pretože bolo šľachtené do našich podmienok. Je to víno, v ktorom sa zrkadlí invencia s intuíciou, znalosťou prírodných podmienok a správneho výberu potomkov z rozsiahleho kríženia. Keď v roku 1958 začala Dorota Pospíšilová Dunaj šľachtiť, nemali sme zďaleka také slnečné letá a jesene ako za posledných tridsať rokov. Cieľom bolo vyšľachtiť odrodu, ktorá by nahromadila za kratší čas viac cukru v bobuliach, samozrejme, s ostatnými cennými látkami, ktoré dotvárajú farebný, aromatický a chuťový profil vína. Skrížením troch odrôd Muškát Bouchet s Oportom a Svätovavrineckým vznikla odroda, ktorej víno dnes priťahuje pozornosť k Slovensku ako novej polohe červeného vína. Nepochybne červenému vínu prospelo aj oteplenie, ktoré priniesla klimatická zmena.
Nie sme nútení predávať flašu vína za jedno-dve eurá. Keď dopestujeme víno niečím výnimočné, vieme si zaň vypýtať aj viac peňazí.
Život je ustavičná, niekedy viac, inokedy menej pozorovateľná, zmena. Ako sa zmenili vinohradníci a vinári?
V konfrontácii s medzinárodnou vinárskou scénou sme pochopili, že nie množstvo, maximálna úroda, ale kvalita hrozna je zárukou kvality vína a prosperity. Pravda, nič nie je čierno-biele. Stále sú aj v dôsledku zdedenej štruktúry vinohradníctva a vinárstva pestovatelia, ktorí sú odkázaní na predaj hrozna vinárskym závodom. Tam záleží na odberateľovi, či trvá na kvalite, alebo mu ide v podstate o veľké množstvo, lebo z hrozna dorobí víno nižších kategórií, síce pitné, cenovo dostupné, ale strácajúce ducha vinohradu a človeka, ktorý ho stvoril. My patríme do rodiny vinohradníkov a vinárov, ktorých prioritou je vysoká kvalita vína. Ekonomiku robíme na víne, nie na maximalizácii úrod hrozna. Nie sme nútení predávať fľašu vína za jedno-dve eurá. Keď dopestujeme víno niečím výnimočné, vieme si zaň vypýtať aj viac peňazí. Naši zákazníci vedia, čo ponúkame, a akceptujú zvýšenú cenu. To je veľmi dôležité.
Ako ste sa zoznámili s odrodou Dunaj?
Odrodová skladba by mala vždy zodpovedať danostiam vinohradu. Čajkovské vinice ležia na úpätí Štiavnických vrchov. Tie sú sopečného pôvodu, v podloží nachádzame tuf a hojnosť minerálov. Najprv sme vysadili biele odrody. Z nich sa u nás veľmi darí napríklad Rizlingu vlašskému, ktorý na AWC Vienna skončil vo svojej kategórii ako vicešampión. To napovedá o výnimočnosti vinohradov na hone Kruhy. Keď nastal čas sadiť modré muštové odrody, medzi vinohradníkmi sa už veľa hovorilo o Dunaji aj o ďalších slovenských novošľachtencoch. Ochutnali sme aj vína z ostatných "modrých riek“ šľachtiteľky Doroty Pospíšilovej – Hron, Rimavu, Torysu, ale najviac nás svojou komplexnosťou a emocionalitou zaujal Dunaj. Vybrali sme si ho a vysadili na jednom hektári. Ukázalo sa, a potvrdil to aj titul šampióna z Viedne, že Kruhy boli preň ako uliate.
Úspech vždy povzbudí. Aké sú plány do budúcnosti?
Dunaj pestujeme na ploche jedného hektára. Dospeli sme do času, keď treba reštrukturalizovať pôvodné vinice. Vyklčujeme staré vinohrady a vysadíme odrody najlepšie vyjadrujúce pečať priestoru. V rámci tejto veľkej premeny dostane z modrých odrôd viac miesta odroda Dunaj, u nás vždy dobrá Frankovka modrá, ale aj Alibernet. Tento trojlístok bude tvoriť základ červených vín ukazujúci jednak ich osobnostný odrodový profil, jednak nezameniteľný prejav, ktorý im vkladá terroir Čajkova. Dunaj bude hrať prím. Jeho plochu rozšírime na päť hektárov.
![Patrik Tkáč, Filip Nagy, víno](https://ipravda.sk/res/2022/12/03/thumbs/patrik-tkac-filip-nagy-vino-stvorec.jpg)
O slovenských červených vínach sa roky hovorilo s dešpektom. Čo je za pozitívnou zmenou? Určite to nebude len výsledok oteplenia.
Ruka v ruke s ním sa zlepšilo technologické vybavenie pivníc, ale kľúčovou bola zmena myslenia vinohradníkov aj vinárov. Pochopili, že nemá zmysel modré hrozno obrať v októbri, v januári víno nafľašovať a v marci ho mať predané. Tak sa červené víno nerobí. Treba mu dopriať čas, nič neuponáhľať, byť trpezlivý, najmä ak ročník signalizuje víno s veľkým potenciálom. Šampión z AWC Vienna, počatý v roku 2018, tri roky vyzrieval v dreve a následne pobudol ďalší rok vo fľaši. Vínu sme dožičili čas, aby sa ukázalo v plnej kráse. Vo Viedni malo premiéru a ešte sa len dostáva do predaja. Trpezlivosť nielen ruže prináša, ale aj pozoruhodné červené víno.
Vo víne sa vždy odzrkadľujú neopakovateľné štyri ročné obdobia tvoriace ročník. Ako sa menil ich charakter počas vašej kariéry?
Z čias mladosti si pamätám, že modré odrody sme zvyčajne oberali v druhej polovici októbra a cukornatosť muštu bývala 18–20 stupňov normalizovaného muštomeru. To veru nebola žiadna sláva. Červené vína mali vysoký obsah trieslovín, kyselín, najmä kyseliny jablčnej, ktorá bola veľmi zvieravá. Technologicky sa červeným vínam pomáhalo odbúraním kyselín, čím sa vína stávali mäkšími. Postupne vinári začali viac pracovať s drevom, predlžujúcim sa pobytom v sudoch sa červené víno zjemňovalo. Najväčší posun prinieslo obdobie po roku 2000 s reťazou teplejších ročníkov. Keď sme k tomu dvoma-troma prebierkami zredukovali úrodu strapcov, získavali sme všestranne, nielen na cukor bohatšie bobule. Fyziologickej vyzretosti pomohlo lepšie načasovanie zberu. Krok za krokom sa Slovensko učilo robiť červené víno, ako sa má. A do toho prišli výnimočné ročníky. Podarovali toľko slnka, že Dunaj, ktorý rýchlejšie akumuluje cukor, dával mušt so sladkosťou od 22 do 30 stupňov. Také niečo sme si pred 25 rokmi nevedeli vôbec predstaviť.
Zastavme sa na chvíľu pri ročníku 2018. Aký vlastne bol?
V Tekove nepochybne jeden z najlepších ročníkov, odkedy sa vínu profesionálne venujeme. V tom ročníku všetky modré odrody mali už na koreni odbúranú kyselinu jablčnú, nemuseli sme do zrodu vína technologicky vstupovať. Vynikajúca bola frankovka, cukornatosť až do 26, ale Dunaj bol ešte sladší s 28 stupňami cukru. Dozrel už 28. septembra, čo potvrdilo mimoriadne kvality novošľachtenca efektívne pracovať s energiou slnka. Už po skončení alkoholovej fermentácie boli vína veľmi mäkké, ovocné, plné sladkých tanínov, schopné nafľašovania už po dvoch rokoch. Ale skrotili sme netrpezlivosť. Vyčkali sme a len teraz začíname predávať vína ročníka 2018 – či už frankovku, Dunaj alebo Pinot Noir.
Trpezlivosť nielen ruže prináša, ale aj pozoruhodné červené víno.
Aký bude ročník 2022? O tohtoročnom októbri sa hovorí ako o najteplejšom za posledných sto rokov. Zopakuje sa rok 2018?
Poznáte slovenské príslovie, rok s rokom si nie je bratom. Kto sa neponáhľal so zberom, nenaplašil sa septembrových dažďov, z ktorých mi chodili zimomriavky po chrbte, je na koni. Ak sa vinohradník celý rok dobre stará o hrozno, nemôže sa zľaknúť nepohody, keď odvedieš stopercentnú prácu, hrozno extrému lepšie odoláva. Samozrejme, extrémne dažde v období dozrievania sú problém, ale čo príroda pokazí, to napraví. Ročník 2022 práve vďaka slnečnému októbru napĺňa optimizmom. Začiatkom novembra sme ešte nemali vylisovaný Alibernet a Frankovku. Sľubujú krásne, mohutné, lekvárové vína, tešíme sa.
Ako sa mení vinohradník a vinár v čase?
Víno robíme len raz ročne, máme len jednu šancu, alebo ju využijeme, alebo premárnime. Pamätám si na výborný červený ročník 2012, o šesť rokov neskôr som však už o víne vedel viac, zlepšilo sa technologické zázemie. V roku 2012 sme mali malé sudy 225-litrové, v roku 2018 Dunaj zrel o. i. vo veľkých, 3000 litrových sudoch. Naučili sme sa pracovať s veľkým aj s malým objemom vína, ktoré dozrievalo v dvoch-troch typoch sudov, následne sa kupážovalo. Jednoducho povedané, vinár zrie časom. Najväčším umením je správne využiť všetko, čo sa za roky práce vo vinohrade a v pivnici naučíte. Každý rok totiž pripraví víno novú hádanku.
![Branislav Nichta s titulom šampióna.](https://ipravda.sk/res/2022/12/07/thumbs/nichta-titul-vino-nestandard1.jpg)
Ste na jednej z najsevernejších polôh červeného vína, a predsa sa mu darí. Čím to je?
Ešte o čosi severnejšie sú malokarpatské Čachtice. Náš Dunaj pestujeme vo výške 248 metrov nad morom, ale olizuje nás rastúca horúčosť Podunajskej nížiny. Slovensko sa akoby "mediteranizuje“, stáva sa podobným Stredomoriu. Desať kilometrov od nás je kráľovské mesto Pukanec, kde niektoré vinohrady ležia 300 metrov nad morom a dorobia dobré víno. Naše vinice korenia na tufových nánosoch vyhasnutej sopky Sitno. V podloží je hojnosť minerálov, ktorú vinič miluje. Odráža sa to v profile bielych vín, ktoré sú svieže, ako aj v slnkom podporenej mohutnosti červených vín. V tom sú vinohrady na Kruhoch jedinečné.
Priblížme si Dunaj vo farbe, vôni a v chuti. Aký je?
Dunaj splnil cieľ dorobiť na Slovensku víno južanského typu. Má sýtu intenzívnu farbu, ktorá prechádza až do fialových odtieňov. Vo vôni cítiť veľké množstvo ovocia, najmä morušu. Vo vinohradoch tieto vzácne stromy ešte rastú. Víno má chuť sladkého drievka, vanilky, škorice, taníny sú mäkké, sladké, s dúškom vína prichádza k človeku závan leta.
Napĺňa Dunaj vašu predstavu o víne snov? O čom ešte snívate?
Dunaj je darom a odmenou za všetko úsilie, ktoré sme doteraz s otcom, manželkou a deťmi vložili do rodinného vinárskeho podniku. Pre milovníkov vína je to vzrušujúce víno, pre mňa aj plné zadosťučinenia. Manželka so synom sa prikláňali pri ochutnávkach k Alibernetu. Keď prišla správa z Viedne, naliali sme si pohár Dunaja a svorne konštatovali: Ocino, máš pravdu, Dunaj je lepší. A pokiaľ ide o sen, mám v podstate len jeden, nech sme všetci zdraví a dorábame robíme víno, ktoré vždy poteší ľudí. Ocenenie je vysokým uznaním, dvíha prestíž Slovenska aj osobnú, ale najdôležitejšie je nesklamať ľudí, ktorí víno ochutnajú.
![VIA Jur, pr, nepouzivat](https://ipravda.sk/res/2022/11/30/thumbs/via-jur-pr-nepouzivat_03-stvorec.jpg)
Koľko Dunaja ročníka 2018 s prívlastkom D.S.C. s chráneným označením pôvodu sa vlastne vyrobilo?
Nafľašovali sme 4300 fliaš. Časť do fliaš Magnum s objemom 1,5 litra, časť do ťažkých 0,75-litrových fliaš.
Môžeme sa s vašimi vínami stretnúť aj v Národnom salóne vín?
Áno, máme tam päť vín, okrem iného sekt robený tradičnou metódou – ružovú frankovku dry, Rizling vlašský aj rýnsky, Pinot Noir a naše prvé cuvée, ktoré sme vyrobili na počesť 25. výročia založenia rodinného vinárstva. Volá sa Cuvée 25 a je zložené z troch modrých odrôd, ktoré reprezentujú potenciál čajkovských vinohradov – Alibernetu, Dunaja a Frankovky modrej.
Čo by ste odkázali nielen milovníkom vína?
Aby tak ako úprimne fandia slovenským športovcom, verili a podporovali aj slovenských vinárov. Lebo s vínom neoslavujeme iba úspechy, neprináša iba chvíľkové potešenie. Vinohrady, kde sa rodí víno, robia krajinu krajšou, dávajú ľuďom prácu. A tú Slovensko potrebuje. Jedzme a pime to, čo nám poskytuje naša krajina.